Subtitles by sub.Trader subscene.com
-Fan! -Häråt, kom!
Emilie, Emilie...
Håll folk borta! - Cédric! - Mounir!
Gå undan, snälla! Ge dem svängrum.
Emilie, det är okej. Det är okej. Lugna ner dig.
Lugn nu. Emilie, det är Malik.
Det är okej. - Cédric! Hjälp mig här!
Det är okej, det är okej. Andas. Andas. Det är bra. Andas.
Nu ställer vi oss upp. På tre.
Ska vi ställa oss upp? Vi reser oss nu.
Lyssna. Vi är här nu. Lyssna på mig.
Så där ja. Titta. Titta, det är Sadio.
Där är han. Det är okej, Emilie. Nej, nej. Nu åker vi.
På grund av en incident och trafikförseningar...
-Är allt bra, Joseph? -Jag råkade dra i nödbromsen.
-Jag vet. De gjorde dig inte illa? -Jag är oskyldig.
Jag vet. Oroa dig inte. Följ med mig. Kom.
-Vi går. -Ursäkta!
Vi är överens om att det här har hänt förut?
Har det här hänt förut? - Nej, om inte...
Jag minns inte, men det är lugnt. Jag har koll på det, allt är lugnt.
Ursäkta, men får han åka ensam?
Vi tränar in en rutin som innebär att han tar det tåget om och om igen.
-Ni inser att det är rusningstid nu? -Ja, jag vet det.
-Jag är verkligen ledsen. -Han var inte samarbetsvillig.
-Vi var fyra och det var ändå svårt. -Han försökte bita mig.
Det har jag svårt för att tro. - Joseph, du försökte väl inte bitas?
-Jag är oskyldig. -Han är inte alls våldsam av sig.
-Får jag slå min mamma? -Nej, det får du inte.
Han gillar att skoja om sånt.
Han gör det med flit för att skämma ut mig.
Då så, adjö och tack. - Vi går nu. - Tack ska ni ha.
Vid vilken station drog han i nödbromsen?
Halvvägs över bron på väg mot Kennedy.
Tack. Ha en bra dag.
Halvvägs över. Bra jobbat. Kennedy är nästa station.
-Vi närmar oss. -Garanterat. Jag är stolt över dig.
Fixar vi det? Klart vi gör. Nu går vi.
Får jag titta på dina strumpor? Får jag lägga huvudet mot din axel?
-Får jag slå min mamma? -Nej, du får inte slå din mamma.
-Man får inte slå sin mamma. -Exakt.
DE OVANLIGA
Är det de randiga? Dina strumpor.
Kom, nu går vi.
Jag råkade dra i nödbromsen.
-Ja, jag hörde det. -Vi närmar oss.
Nära stationen, halvvägs över bron.
-Vill du ha en kopp kaffe? -Nej, Hélène, jag hinner inte.
Kom igen nu. En sekund.
Men bara en sekund då.
Om du slår din mamma kommer Bruno inte tillbaka
Att se gamla reklamfilmer non-stop håller honom lugn.
Bruno, jag gjorde ananaskakan som du älskar.
Nej tack, verkligen. Men det var gulligt.
-Några enkla manövrer... -Ta den. Den är till dig.
Nej, Hélène, det är allt för mycket. Men om det är ananas...
Praktisk, ekonomisk och robust!
Tack. Jag måste verkligen gå.
-Ta av dig skorna då. -Varför där borta?
-Så att ingen stjäl dem. -Och om nån gör det då?
-Då har du inga skor. -Du låter jättesugen på att åka.
Då tar jag på mina och sen ut på isen.
Inte för hårt. Bra så?
-Mathieu, titta på mig. -Cédric! Var försiktig.
Vänd aldrig ansiktet mot skenan. Om han sparkar, hugger han dig.
-Slåss inte, Garance. Förstår du? -På med skridskorna.
-Du är sen. -Det var skitsvårt att hitta.
Andra gången du är sen under prövotiden. Inte en tredje, va?
Ja.
-Vad är din storlek? -Va?
-Vad är din skostorlek? -Inte vet jag. 43, kanske.
"43, kanske"? - Sadio!
Ta ett par 43:or till Dylan, okej?
Nej, vad är det här? Jag ska inte åka skridskor.
Går du till skridskobanan för att leka med rockring?
Om du ska jobba, ta på skridskorna. Annars behöver du inte ödsla min tid.
Kom igen, nu kör vi! Ut på isen!
Han har varit hos oss i ett halvår. Utsparkad från en rad institutioner.
Det gick framåt, men i går slog han två sköterskor.
-Vad har han för diagnos? -Uttalad svår autism.
-Och föräldrarna? -Skilda. Mamman sjuk, inlagd.
Pappan är helt slutkörd. Situationen är rätt komplicerad.
-Hej. -Hej.
Valentin?
Hej.
Jag heter Bruno.
Ska vi skaka hand?
Valentin?
Vi försöker ställa oss upp. Vi kanske kan gå en sväng.
-Jag har lite svårt för hjälmen. -Jag vet, men det är bättre så.
När Valentin slår sig menar han allvar.
På sista stället låg han bältad dygnet runt och skadade sig ändå.
Han behöver komma ut om så bara en gång i veckan.
Han måste få komma ut. Det är akut, för annars blir han sämre.
-Jag hittar en lösning. -Det vet jag.
Nej, Matéo Laprade är under 18. Han var på ett IME, så det rör inte ARS.
Vi går genom ASE. - Hej, Menachem.
Jag ber MDPH skicka allt material, så återkommer jag till dig.
Okej, tack.
Herr Haroche, detta är fru Diabaté, vars son Ibrahim har börjat hos oss.
God dag.
-Har det gått bra? -Mycket bra.
Det gläder mig att höra. - Vi ses där uppe.
-Hej, Mendel. -Hej, Bruno.
-Gick det bra med Ibrahim? -Jättebra.
-Fabrice? Kan du komma lite? -Jag kommer.
-Vilka är de där två? -Det är inspektörerna.
Just det, det är i dag.
-Har du koll? -Inga problem.
God morgon. Oj, äppelpaj!
Hur är det i dag, Salimata? Är det bra?
Ta det lugnt med sockret. Vad gott med kaka.
Hej.
-God morgon, Mindy. -Hej, Bruno.
-Bruno! -Ja?
Jag fick ditt mess och ringde runt. Ingen kan ta hand om sjukhusdagen.
-Är du säker? -Ja, jag försökte i två timmar.
-Kan du inte höra med Malik? -Jag ringer honom.
-Hur gick det med Joseph? -Halvvägs över bron.
-Vi närmar oss. -Det sa jag också.
Hallå? God dag, fru Angèle.
Nej, jag lovade att hitta en lösning. Låt mig få återkomma, okej?
-Vad har hänt med dig? -En fläck. Fratti är här för mötet.
-Har jag ett möte nu? -Det står i vår gemensamma kalender.
-Jag vet. -Logga in med mobilen och kolla där.
Då ser du: "Möte kl. 11, herr Fratti."
Det funkar bara om du kollar kalendern.
-Är Fratti i fin form? -Efter 16 koppar kaffe? Snacka om.
Be inte om ursäkt. Jag har inte väntat i en timme.
-Vill du ha kaffe? -Jag är inte på skämthumör.
Lägg ner mobilen, sätt dig och lyssna.
-Inspektörerna kom i morse. -Ja, jag vet.
-Vi har koll på det. -Vad då, koll på det?
Lugna ner dig. De snokar runt i ett par dar, sen sticker de.
-Inte de här typerna! -Albert, om du skriker så går jag.
Nu tar vi det lilla lugna.
Inte de här typerna. För dem gäller andra regler. Det är nya tider.
De är elittjänstemän som rapporterar direkt till ministern.
Är det lugnt nog för dig?
Ja, det är mycket bättre när du är lugn och avspänd.
Jag är inte alls avspänd. Låter IGAS bekant?
Generalinspektoratet för sociala frågor.
"Utredningen ska visa om institutionen kan godkännas"-
-"eller om alternativ måste sökas." Alternativet...
Vet du vad det är? Alternativet är att de stänger här.
De är ute efter dig. Hur ofta har jag sagt att du anställer för många?
Se på lönelistan. Vi kan inte ens betala skatterna.
Du tar in för många barn, bränner för mycket pengar.
Du leker med elden. IGAS i nacken på oss är inte bra.
Bruno, det är inget hot.
Jag stannar som revisor om du gör bara en sak för mig.
Sluta säga till alla: "Jag hittar en lösning."
Börja med det.
Vad gör du här? Har du inte musik nu?
-Ibou, kom här. -Jag klarar det.
Albert, meddelandet är uppfattat. Vi hittar en...
Ett sätt att... Du fattar.
Snygg åkstil, Cédric. Helt rätt.
Tack.
Vad kan jag säga? Ni är riktiga proffs.
Du lär dig.
Kör två varv och träna på tid.
Full av stil och elegans. Jag är imponerad.
På allvar? Mitt spagathopp måste finslipas.
Fick du mitt mess? Har du hittat nån till min utflykt?
En nybörjare. Behöver finslipas. Han passar nog bra för honom.
-Men var är han? -Dylan!
Kom hit! Kom!
-Jag följer med. -Det gläder mig.
Ja, jag följer med.
Ja, jobb som nattvakt.
Just det, fyra dar i veckan.
-Vad är arbetstiden? -22.00-7.00.
Nej, det är fyra lägenheter och du täcker alla fyra.
I norra Paris.
Ja, du börjar nu i kväll.
Ring mig sen. Inte som sist. Du måste ringa mig.
-Är han pålitlig? -Ja då. Och han kan i kväll.
-Han är lugn nu. Jag provar igen. -Jag ska bara ringa ett samtal.
Kom, Valentin. Kommer du ut till oss?
Bara tio minuter. Så kan du klappa hästarna.
Du kommer att tycka om det.
Vi har ingen brådska. Det är skönt med lite frisk luft.
Vi kan stanna här hela eftermiddan.
När du väl har sett hästarna så vill du inte åka härifrån.
Valentin?
Valentin, kom ut nu.
-Vad tar det åt dig? -Nej, nej. Kliv ut. Kliv ut.
Tvinga honom inte. Försök övertala honom, men tvinga honom inte.
Tajmingen är upp till honom. Okej?
-Jag tror att vi kan åka. -Vänta.
Valentin. Vill du ha lite? En klunk cola?
Kom då. Ta den.
Kom. Den är din.
Så ja.
-Kan jag ta in hästarna nu? -Ge oss fem minuter till.
När du har druckit går vi och tittar på hästarna. Kom.
Valentin.
Nu när vi är här, vad sägs om en liten ponnyritt?
-Vad säger du, Dylan? -Seriöst?
Nej, inte seriöst. Kanske nästa gång. - Du kan ta in hästarna. Tack.
-Tack. Hej. -Hej.
Lugna ner dig.
Valentin, det är okej. Det är helt okej.
Vi kommer tillbaka nästa vecka. Då ska vi titta på hästarna igen.
Om du vill så får du rida på en. Okej?
-Vi kommer tillbaka. Jag lovar. -Hej, Valentin.
Vad är det? Kom.
Det gick bra. Hemresan var knepig.
Han visade tecken på stress när han såg sjukhuset.
Vi kan komma tillbaka på tisdag. Hur går det med hans vårdplan?
Familjen tycker att det är farligt för honom hemma hos dem.
Som minderårig placeras han på hem.
-Hur lång tid har vi på oss? -Runt två veckor.
-Har ni plats för honom? -Han hittar en lösning.
-Va? -Jo.
Men varför står han där ute?
-Ska jag följa med? -Jag klarar det. Kommer strax.
-Kommer du strax? -Ja. - Hej.
Vad gör du här?
Vem är du med? En pedagog? En vårdare?
Förstår du vad jag säger?
Inte? Jag heter Ludivine.
Låt mig ta den där.
Ger du mig den? Kom igen, ge den till mig.
Du får kanske tillbaka den sen.
Kom. Jag följer med dig till ungdomsavdelningen.
Dylan! Vad händer?
-Jag letade efter dig. -Jag såg mig omkring.
Är du med honom? Förlåt. Jag trodde... Han sa inte ett ord.
Du sa inget, så jag förstod inte. Hemskt ledsen.
-Dålig tajming? -Nej, inte alls. Du kan stanna.
Sköna sjukhusromantik-vibbar, men kan vi gå nu?
Vad tar det åt dig?
Är du okej? Du beter dig konstigt.
Ge mig PECS-kommunikationsmappen. Hur gammal är Valentin?
-Jag vet inte. 13-14 år. -Problemet är att det är trångt nu.
Vi kan inte ta emot en till. Det är helt enkelt omöjligt.
Vi kanske kan lägga en madrass på golvet, men väggar är väggar.
-Okej. -Bruno, har du ett ögonblick?
Ja.
Om det inte är ett problem, för det är ju den 24:e redan-
-och teamet har börjat prata och frågar om sin lön...
Ja, jag vet. Vi ligger lite efter, men jag ska ordna det.
Tack. Förresten, teve-skyddet måste bytas.
Lille Victor skallade sönder det.
Ja, jag vet att du är hungrig. Maten är på väg.
Maten kommer snart.
Jag bad Bikash komma för en vecka sen.
Han har fullt upp på Rue Petit med att byta alla element där.
-Bruno? -Ja. Jag ringer Bikash.
En som vill prata med dig.
God kväll. Ursäkta, jag bor ovanpå och flyttade in nyligen.
-Välkommen. Om du behöver nåt... -Nej, det var inte därför jag kom.
Jag sa precis till er...till herrn där-
-att det har bankats i tre timmar. Det låter som om nån hamrar.
Det hörs hos mig och är lite jobbigt. Det är rätt sent att laga saker.
Självklart. Vi ber om ursäkt. Vi ska åtgärda det.
-Amina! Gå och se till Musawir. -Okej.
Menachem, hur är det?
Hej, Menachem.
Angående maten... - Ursäkta.
Vi måste prata om menyn.
-God kväll. -God kväll.
Det är fixat.
Som jag sa till herrn så är det väldigt...
-Amina, kylskåpet! -Ett ögonblick bara.
God kväll. Jag heter Hedi. Malik skickade mig.
-Är du Hedi? Jag ska visa dig runt. -Det är om nattvaktsjobbet.
-Förlåt. Det är åtgärdat nu. -Bra. Det har bankats i tre timmar.
Jag förstår. - Menachem?
Om ni kan komma bara en halvtimme tidigare i morgon vore grymt bra.
Ingen mat och hungriga barn är skitjobbigt.
Om Gud vill så går lastbilen i morgon.
Låt oss hoppas att han vill fort. Det gör vi.
-Det gör vi alla. -Ja.
Tack för att ni ville träffa oss, herr Marchetti.
Jag antar att ert mejl gick ut till många.
Tro det eller ej, vi mejlade till 10 000 företagsledare.
-Hur många svarade? -Det väller inte in erbjudanden.
Det var därför jag insisterade lite när jag hörde att vi skulle ses...
Joseph har talang inom ert område.
Talang? Verkligen? Vi lagar tvättmaskiner.
Ärligt talat så är jag osäker på om vi passar...
...för hans profil.
Herr Marchetti, vi har känt Joseph och jobbat med honom ett tag nu.
Sen han fyllde 18 finns det inget för honom.
Jag har ett enkelt förslag. Okej? Det sparar tid för oss alla.
-Prova honom en vecka helt fritt. -Nej. Jag vill gärna hjälpa...
Han har en enorm potential.
-Han kanske kan göra ärenden. -Perfekt. Jättebra. Som vad då?
Jo, vi har en verkstad i förorten.
Han kan frakta saker åt oss på t-banan. Det är fyra stationer...
Ja, men ni kanske hellre ska prova honom här i verkstaden.
Han är helt uppslukad av tvättmaskinernas värld.
Men ärenden är värt ett försök.
Han är självgående, va? Han kan åka tunnelbana och buss själv?
Självgående...
Ursäkta.
Hallå? Ja.
Nej. Nej, nej. Vi sa nej.
Vi sa att vi inte får det. Vi har diskuterat det flera gånger.
-Man får inte slå sin mamma. -Just det. Vi hörs. Snällt av er.
Ledsen. Så, herr Marchetti...
Vad säger ni? Vill ni prova honom?
Jag lovar inget. En veckas prövotid. Är vi överens?
Tack. Jag säger det till honom. Han blir jätteglad.
Vi skulle börja kl. 18.00. Klockan är nu 18.45.
Ni har inte internatskoledisciplin. Det har inte jag heller.
Är man sen så ber man om ursäkt. Låt gärna som om ni menar det.
Dyk inte bara upp och skyll på trafiken eller tunnelbanan.
Jag säger det om och om igen. "Språngbrädan" är en verktygslåda.
Här lär jag ut kunskap. Inte vilka ni ska vara.
Mounir?
-Är du vaken? -Ja.
-Är det här ditt läkarintyg? -Ja.
Hur förklarar du att du missade provet i tisdags?
-Jag var sjuk. -Du var sjuk?
Du är ett geni.
Det är inte bara förfalskat. Geniet har skrivit fel datum också.
-Jag var sjuk. -Då är du klärvoajant.
Du vet att du om två veckor får...
..."kronisk maginfluensa"?
Vad hände?
-Jag försov mig. -Försov dig?
-Provet var klockan tre. -Jag är kvar på sommartid.
Nästa gång förfalskar du rätt. Vi kan dina tricks utantill.
Vi vet att du kommer snacka goja, tråka ut oss, försöka lura oss-
-men förr eller senare vill vi att du skärper till dig.
För om du inte gör det så är rummet inte större-
-än att du hittar dörren.
Vidare till era rapporter.
Förutom ett bra jobb på fältet så måste ni behärska det skriftliga.
Att jobba på särskolor, institutioner eller sjukhus kräver klar bättring.
När ni skriver "dt" och inte "det", "iofs" för "i och för sig"...
-Det är förkortningar. -Jo, men ni skriver inte sms.
Och sluta säga "gilla".
"Han gillade bowlingen, gillade skridskoåkningen."
Ni ska använda olika ord. Ni ska använda olika tempus.
Helt apropå så tror jag Dylans rapport kommer att intressera er.
Lyssna nu, det här går fort.
"Gick jettebra". "Jätte" stavat "jette".
Du är ny här, men du måste utöka ditt ordförråd.
Inte en hel sida, men utveckla det lite.
Men... Det gick jättebra. Det var allt.
"Med några ord" är ett uttryck. Men sträck ut det till "en handfull".
Eller flippa ut med subjekt, predikat och objekt och få en hel mening.
-Vart ska du? -Med några ord eller en hel mening?
Han hittade dörren.
Så där.
Joseph, jag lämnar dig här och hämtar dig exakt här i kväll.
-Okej? -Visst.
-För att köra dig vart? -Big Top för att dansa.
-Du är snygg med slipsen på. -Den sitter för hårt.
Mamma sa åt mig att jag måste vara snygg på jobbet.
Hon har rätt. Jag får rätta till den. Är det bättre så?
-Ja. -Bra.
Och nu går du in på verkstaden.
-Och du frågar efter herr...? -Marchetti.
Perfekt. Han förklarar ditt jobb. Gör allt exakt som han säger.
Får jag trycka på alla knapparna på tvättmaskinerna?
Inte alla. Bara dem som herr Marchetti säger att du får trycka på.
Om de frågar hur du kom hit...?
Med tunnelbanan. Och jag bytte på Saint-Lazare.
-Och sen? -Porte de Champerret.
Highfive. Kommer vi att fixa det?
-Jag kommer fixa allt. -Hoppas det. Kanske inte allt.
Jag gillar när du ler.
Nu räcker det med kärvänlighet. Nu ska du till jobbet. Gå nu.
Spring inte! Spring inte.
Josephs skolgång var minst sagt kaotisk.
Han kunde inte gå i vanlig skola. Hans utbrott skrämde folk.
-Vi fick söka en alternativ lösning. -Hittade ni nån?
Nej. Enda lösningen var att jag slutade jobba.
-Helt? -Ja.
Vad hände sen då?
Sen kom puberteten. Joseph blev alltmer aggressiv.
Han slog, han bet, han kastade ut allt genom fönstret.
Han kommunicerade bara med våld. Min man och jag var helt villrådiga.
Sökte ni då plats på en institution?
Ja, men ingen ville ta emot honom.
Förutom... Fast det vill jag helst glömma.
Nej, säg det. Det är viktigt.
Han var en kort period på Horizon ute i förorten.
Vad hände där?
Han övermedicinerades för att hållas i schack. Risperdal dygnet runt.
Min livliga, leende pojke blev...
...som en grönsak.
Joseph passade inte in i mallen. Det fanns ingenting för oss.
En dag fick min man idén att vi skulle skicka honom på semester.
Han sa: "Han behöver frisk luft!"
Så han ringde alla organisationer och knackade på alla dörrar.
Alla sa nej. Tills han kom hem och sa att en man sagt ja.
-Bruno Haroche? -Ja, just det.
Hjälpte han barn med beteendestörningar redan då?
Inte alls. Det var ett vanligt sommarläger.
Min man hade förklarat vår helt desperata situation.
Fråga mig inte varför, men Bruno sa ja.
Joseph tillbringade tre veckor uppe i bergen.
Jag säger inte att varje dag var lätt, men han kom hem förvandlad.
Då startade Bruno sin organisation.
-Det började alltså med Joseph. -Ja.
Därför har Bruno och Joseph en särskild relation...
Hur ska jag beskriva den? Den är unik.
Det var Bruno som bestämde reglerna.
När Joseph får ett vredesutbrott så måste han klä det i ord.
När han känner att det kommer så klär han det i ord.
Ofta handlar det om mig. Han frågar om han får slå mig.
-Det lugnar honom. -Jag förstår.
Fru Dubois, vi förstår så klart alla problem som ni har upplevt-
-men jag måste understryka varför vi är här.
Vi är här som led i en utredning.
Organisationen Rättvisans röst-
-är för närvarande vare sig auktoriserad eller certifierad.
Förstår ni problemet?
Ja, ja, jag förstår det. Men låt mig få säga er en sak.
Jag tänker ofta på unga föräldrar som får sitt barns diagnos.
Ingen sa åt mig att tänka på sikt. Först är det en kamp dag för dag.
De är så gulliga som barn. Man föreställer sig inte dem som vuxna.
Folk ser på dem med andra ögon när de blir stora.
För mig är världen indelad i två kategorier.
Folk som inte längre ser eller hör oss och de få som ännu gör det.
Så certifiering...
-Gick det bra? -Det gick bra.
-Varför har du rocken på dig? -Jag gillar den.
Jag kan inte hämta dig varje dag. Vi provar med tunnelbanan igen.
Okej? Gjorde du allt som herr Marchetti sa?
-Ja. Jag vill stanna där. -Bra.
Jag gillar hur Brigitte säger hej då till mig.
Brigitte? Vem är Brigitte?
-Brigitte är supertrevlig. -Brigitte är okej.
-Men behåll fokus på jobbet. -Jag behåller fokus på mitt jobb.
Och på Brigitte.
Okej. Det är bra.
Berätta nu vad du gjorde. Vad är ditt jobb?
Jag tryckte på alla knapparna. Brigitte skrattade.
Okej, in i bilen. Vi pratar om det sen.
Seriöst, det är ett skämt.
Stänger de ner dig så står de med 40 barn som ingen vill ha.
Vi inspekterades också. Så fort de kommer för nära hoppar de tillbaka.
Men det här är nåt annat. De är som hälsoministeriets torpeder.
Den här gången är det allvar.
Du har barn i lägenheten på natten, utanför deras kontroll.
Det är det som är kruxet. De ser en risk.
Bruno, en vän till min syster från Strasbourg är i Paris ett par dar.
Jag tänkte att hon kunde komma hit. Hon är bara ett telefonsamtal bort.
Eftersom hon är singel som du, så tänkte jag...
Menachem, svaret är nej. Det är jättesnällt, men inte just nu.
-Det är ingen ny chidoukh. -Ring henne.
Bra idé. Hon är i närheten. Det är ingen chidoukh.
-Du känner mig. Jag håller stilen. -Det är just det, jag känner dig.
-Ring henne. -Lägg av. Jag är inte på humör.
-Är "chidoukh" nån slags blinddejt? -Nej, mer en slags introduktion.
-Vad är det för dejt? Seriös... -Vad är det med dig?
-Det gick fort. -Hon var inte långt härifrån.
Myriam, det här är min vän Bruno. En av mina stamgäster.
En jättebra gäst. Ogift. Han har varit singel, som du, i evigheter.
Trots våra ansträngningar i åratal.
Ärligt talat så är det länge sen som vi såg honom med en kvinna.
Tack för presentationen.
Säg till i god tid om förlovningsfesten.
Jag är ofta fullbokad och behöver planera i förväg.
-Malik, jag har ditt kaffe i baren. -Jag fattar vinken.
Är du från Strasbourg?
Hon är från Strasbourg. Det här känns bra.
-Tack, Menachem. -Hej.
Hej. Ursäkta mig.
-Ursäkta. - Joseph. -Nej.
Jag är hemskt ledsen. Ursäkta mig.
-Nej, du får inte slå din mamma. -Sätt dig.
-Hej. Jag heter Malik. -Myriam.
Det är min första chidoukh.
Jag lägger mina kort på bordet utifall det här skulle bli nånting.
Faktiskt, Myriam, så är jag muslim.
-Jaså? -Utövande muslim.
-Om du är utövande så är det okej. -Det är inte allt.
-Jag är gift och har tre barn. -Är de också utövande?
Nej! Det får du inte, Joseph!
-Du får mig att säga det på gatan. -Jag går. Din vän är upptagen.
Och jag då? Är vi...
-Jag går. -Hej då.
-Jag går. -Förlåt, jag...
Nej, det får du inte. Nej, du får inte.
Trafiken står helt stilla.
Vi försöker köra ikapp. Det börjar lossna.
Okej, tack. Förlåt igen. Vi kommer strax. Tack.
Han tar inte telefonen hemma.
Var fan är han? Han lurar mig, han retar mig.
-Emilies mamma ringer. Vad gör jag? -Vi åker.
Är inte det där han?
-Förlåt. Problem på linje... -Hoppa in.
25 minuter! Vi är 25 minuter sena på grund av dig!
Vet du vad som händer när vi börjar dagen 25 minuter för sent?
Man lämnar familjerna i sticket! Föräldrarna får vänta och blir sena.
För att inte tala om tonåringen som väntar på sjukhuset.
Regel 1 är punktlighet.
Vi vill göra upp med fördomarna, men ni klamrar er fast vid dem.
Bara för att visa att de stämmer.
-Okej, en halvtimme sen. Skitbra! -Sluta gnälla!
-Det var linje C:s fel. -Lägg ner det där skitsnacket.
Tunnelbana, buss, tåg...
Tror du inte jag har hört allt förut? Jag börjar tröttna på dig.
Just det, sucka. Sucka! Jag är enormt imponerad.
Spela tuff mot mig. Vet du vem jag är?
Vad är det för min? Vi ska prata. Jag sa till dig: inte en tredje gång.
Vart ska du nu?
Han hittade dörren igen.
-Hej, Alexis. -Förlåt. Lite problem på vägen.
Inga problem. Allt är i väskan. Hans medicin också.
-Hej, Alexis. -Vi ses sen.
Säg hej till Alexis!
-Hur är det med honom? -Inte bra. Förseningar är jobbigt.
-Vi ses, Albert. -Hej då, Malik.
Då åker vi.
Förlåt att vi är sena. - Hej, Valentin. Är allt bra?
-Nu går vi. -Det här är Valentin.
Han följer med oss i dag. Ge honom ett varmt mottagande.
-Är hans vårdare inte med? -Dylan? Han har semester.
Hej då.
Mounir, ta på dig bältet.
Så ja, upp och ner. Det är bra. Kanon.
Bara små hopp. Härligt.
Ställ er nu som speglar mot varandra två och två-
-och gör handledsövningen som alla kan.
Så ja. Lugnt och fint.
-Lugnt och fint. -Ge mig dina händer. Jättebra.
Följ er tonåring. De bestämmer tempot.
-Sakta. -Bra, Emilie.
Ni följer bara deras rörelser.
Precis som vanligt.
Nu i ert eget tempo och på ert eget sätt.
Lugnt och fint.
Kanon, jättebra.
Det var bra. Och nu axlarna.
Vissa kan köra snabbare än andra.
Just det. Och följ hela tiden varandra.
-Emilie, vänd på huvudet. -Kanon.
Jättebra.
Och lite bakåt.
Så ja.
Jättebra.
Vad händer? Ursäkta! Släpp honom!
-Ett "hej" kanske? -Hej. Allt bra?
Släpp honom. Tre mot en. Han är ofarlig.
-Det här är löjligt. Släpp honom! -Nu lugnar du ner dig. Andas in.
Lär du mig meditera på en tunnelbaneperrong?
Släpp honom. - Joseph, kom här.
-Det räcker. -Vi ger honom böter.
Ge honom böter då. Du gör ditt jobb, jag gör mitt.
Böterna är 200 euro.
Ni kan vara glada. Max är 4 750 euro.
-Vi är så glada, du anar inte. -Vi närmar oss.
-Vi ramar in boten. -Ha en bra dag, killar.
-Vad hände? -Nån råkade dra i nödbromsen.
Det känns som att det alltid är samma person. Vem?
Nån gång måste du sluta dra i nödbromsen.
-Jag gör inte om det. -Lovar du? Kom, nu går vi.
-Cédric! Se efter Valentin, snälla. -Jävla as! Släpp mig!
Lugna ner dig. Huvudet neråt, kläm åt.
-Min jävla näsa! -Svär inte.
Showen är slut. Fortsätt med övningarna.
Jag får se.
Nej, den ser inte bruten ut. Håll där.
Om det svullnar måste du röntgas. - Morgane, ta första hjälpen-lådan.
Ser du? Du fick betala för det. Han blev orolig när du inte kom.
Den söta logopeden också. Vad heter hon? Ludivine?
Håll huvudet nere. Lugn nu.
Okej. Vi drar igenom det igen.
-Vad hände? -Ett problem i tunnelbanan.
-Och? -Jag drog i nödbromsen vid...
-Och...? -Så jag är ledsen.
-För? -För att jag är sen.
Jag drog i nödbromsen av misstag.
Nej. Be bara om ursäkt.
Förlåt, herr Marchetti. Jag drar inte i nödbromsen igen.
Säg inte det. Ge inga detaljer. "Förlåt, herr Marchetti", inget mer.
Förlåt, Bruno.
-Säg "Förlåt, herr..." -Herr Marchetti.
-Just det. Inga detaljer. -Jag ger inga detaljer.
Det är bäst.
-Är Brigitte där? -Inte Brigitte. Hon är irrelevant.
Jag drar inte i nödbromsen mer.
Ingen nödbroms, inte slå din mamma och inget prat om Brigitte.
-Vi närmar oss. -Exakt. Vi närmar oss.
Okej. Ska vi gå? Kom.
Akta så du inte trillar.
Så ja.
-Får jag lägga huvudet mot din axel? -Ja, snabbt.
Klar?
Jag tror på dig. Gå.
Spring inte!
-Jag ringer dig om tio minuter. -Tack för hjälpen med Valentin.
-Visst. Vad hände med Joseph? -Hans nödbromsmani igen...
Vi närmar oss, men han kommer inte över bron.
-Har du brutit näsan? -Nej, det är bra.
Och våra vänner t-banepoliserna?
Vi planerar en grabbhelg ihop.
Han orsakade kaos i morse och stängde linje C i en halvtimme.
Linje C? - Huvudet ner, kläm åt om näsan.
-Jag fattar det inte. -Vad fattar du inte?
Två minuter tidigare tog Valentin min hand-
-som om han skulle krama mig, sen slog han sönder min näsa.
Du måste tänka på att de flesta av ungdomarna har levt isolerade.
I månader eller till och med år.
När vi dyker upp är de plötsligt med i en grupp.
Med de andra är de vilse.
De kan inte koderna, gesterna. De har varit isolerade för länge.
Det krävs bara lite frustration eller ångest för ett utbrott.
Eftersom de inte har orden så kan det, som du såg, bli våldsamt.
Jag menar... Det är bara min tolkning.
För i realiteten så vet vi inte.
Vi vet bara att vi måste få ut dem härifrån.
-Nå? -Doktorn kan ta honom om 30 minuter.
Innan dess ska vi röntga dig. Följer du med?
Gift, sen skild. Jag har två små flickor.
-Noa är åtta och Abigail är fem. -Bor de också i Villeurbanne?
Ja, de bor hos mig.
Jag älskar frånskilda.
Förlåt. Jag är skyldig dig en förklaring.
Jag blir obekväm i såna här situationer och pratar strunt.
Jag vet att "jag älskar frånskilda" låter dumt, men jag...
Du har rätt. Jag menar...
Det är nåt jag som glömde fråga.
Jag ska gladeligen svara.
Eva varnade mig och sa att jag skulle be dig stänga av din mobil.
Ja. Jag ställde den i flygplansläge när jag kom.
-Så vi kan... -Vi kan?
Vi kan lyfta.
Ja.
Ja, alltså... Du vet, flygplansläge...
Jag vet att det inte var århundradets bästa skämt.
-Nån vill prata med dig. -Med mig?
-Vad gör du här? -Vi ringde, du svarade inte.
-Nej, jag är i flygplansläge. -Stor kris på Anatole-France.
Den nye nattvakten flippade ut. Vi behöver dig där nu genast.
-Ledsen. -Jag med.
-Eva varnade mig för det också. -Jag är hemskt ledsen.
Förlåt att jag rusade in. Fabrice. Jag är Brunos kollega.
Vi har ett nödläge och därför... Ursäkta att jag störde.
Tack och förlåt för oss två.
Notan, tack. Jag måste rusa.
-Hur hittade du mig? -Den delade kalendern.
-Men vad betyder "chidoukh"? -Stod det "chidoukh"?
Det var som fan. Så mycket för mitt privatliv...
Är chidoukh som en dejt? Håller du på med sånt?
Folk frågar alltid om du dejtar.
-Men vi behöver inte prata om det. -Nej, det behöver vi inte prata om.
-Det är typ som judarnas Tinder. -Ge mig nycklarna.
Vad utför ni för slags arbete åt Haroche och Rättvisans röst?
Vi har två skilda strukturer-
-och två olika organisationer, men de kompletterar varandra.
Vi åtar oss båda svåra fall, båda jobbar en för en.
En vårdare per barn.
Vi på Språngbrädan utbildar ungdomar från förorten till vårdare.
Bruno rekryterar ofta de vårdare som vi utbildar.
Han behövde personal efter att ha öppnat sina gruppboenden?
Med början...
-...i juni 2011. Stämmer det? -Ja, det var då nån gång.
Han kontaktade er när organisationen på ett år blev dubbelt så stor.
Kände ni att ni uppmuntrade honom till att ta på sig för mycket?
-Ni kanske inte gillar mitt svar. -Prova oss.
-Jag tyckte att han hade stake. -Emilie!
-Lugn, Emilie. -Kan nån hjälpa till med Emilie?
-Var var jag...? -Ni hyllade Bruno Haroches stake.
-Ska jag utveckla det? -Det behövs inte, tack.
Får jag säga vad jag tycker är fel?
Det är fel att stänga in ungdomar och proppa dem fulla med medicin-
-och spänna fast dem i fötterna. Jag tycker att det är helt sjukt.
När vi får dem efter månader eller år av isolering är det svårt.
Alla rapporter, särskilt de från regionens hälsovårdsmyndighet-
-slår fast att de flesta vårdarna inte är utbildade.
Utbildade för att få på käften dagarna i ända?
-Vad exakt försöker ni säga? -Vad jag försöker säga?
Vissa institutioner kan välja och vraka.
Dreglar du, så är du ute. Gungar du, så är du inne.
-Bits eller slåss du? Glöm det. -Överdriver ni inte nu?
Vi är inte hjältar eller bäst, men vi har inga urvalskriterier.
Jag vill. Jag vill inte.
Vill jag ha glaset eller vill jag inte ha glaset? Ja.
Glaset. Ja eller nej? Jag förstår inte.
-Han är törstig. -Vänta. Han ska säga det, inte du.
Valentin.
Du vill... Du vill dricka?
Jag häller upp åt dig.
Här.
Drick.
-Vill du inte? Jag förstår inte. -Ludivine, kan du komma lite?
Ja, jag kommer. - Stanna hos honom, okej?
Jag kommer strax, Valentin.
Okej, Valentin?
Vill du ha?
Tack.
Bravo! Jättebra. Du var törstig.
Jättebra. Bra träning. Du kan gå nu.
Vi ses snart. Hej då.
-Hej då. -Hej då.
Jag vill - äta - restaurang - du - kväll
Sluta. Sluta göra så där.
Vad sa jag? Sluta göra så där.
Joseph!
Tack, Joseph. Du kan lämna den här.
Din rock klär dig.
Kan du hämta den andra lådan?
Brigitte
Jag behöver den andra lådan nu.
Fina Brigitte.
Herr Marchetti, han håller på igen.
Joseph, Joseph.
Kom. Följ med mig. Du måste lämna henne ifred.
Han är förhäxad. Jag förtrollades när jag var gravid, sa specialisten.
-Han bekräftade det. -Det finns olika specialister. - Ja?
Mamma, vi måste gå. Ibou börjar bli nervös.
Vänta lite, jag kommer.
Min son är förhäxad och du förstår inte.
Jag jobbar dag och natt för att ta hem honom och bryta förtrollningen.
Ibrahim blir bättre. Han äter bättre...
Jag säger det igen: tack, snälla för allt du har gjort för Ibrahim.
Men jag har bestämt mig. Jag tar hem honom.
-Det är synd om Ibrahim. -Han är förhäxad.
-Han följer med mig. -Nej, tänk igenom det.
-Fru Diabaté... -Jag tar med honom.
-Mamma, sluta. -Han är min son.
Beklagar det där. Hemskt ledsen. Hon kan inte få det ur skallen.
Vi har alla vår tro. Vi söker förklaringar att klamra oss fast vid.
Vi klamrar oss fast vid dig. Jag ser hur bra Ibou har blivit här.
Mina syskon bad mig hälsa det.
Det var roligt att höra, för din mamma...
Förutom hans utbrott säger hon inget om händelser hemma.
Jag har alltid tid. Om du vill ha ett längre samtal nån gång.
Ja, vi...vi kan träffas för att prata mer...
Mer exakt.
Har vi träffats förut? I regel brukar din syster komma.
-Ja. Det är första gången för mig. -Ja, jag hade lagt märke till dig.
Nej, jag menar "känt igen dig". Jag skulle ha sett dig.
Jag hade kommit ihåg om jag sett dig. Jag har ett bra minne för...
Jag är ett av åtta syskon. Nummer fem.
-Jag är också nummer fem. -Vad lustigt.
-I min familj, alltså. -Just det, inte i min.
Så klart.
Bruno, blir du inte sen nu till mötet som står i kalendern?
-Kalendern? -Den delade.
Jaha, kalendern. Med den delade kalendern orgase...
Nej, vi organiserar. Kalendern synkar i molnet eller nåt sånt.
-Jag går och letar upp mamma. -Visst.
Om du vill gå ut och fika, så försöker vi hitta en dag.
Jag har tid.
Jag kan fixa en chidoukh i Dakar.
Eva, vad är det med dig?
-Hej, Valentin. -Hej.
Nej, Valentin. Lyssna på mig.
I dag är det tisdag. Sen är det onsdag.
Och jag är tillbaka på torsdag. Okej? Kom nu.
Valentin, lugna dig.
Sluta, sa jag!
Hjälp mig!
Célia, mattan!
Lugna dig.
-Lugna dig, Valentin. -Lägg dig.
-Det är okej. -Se på mig. Se på mig.
Vi ska räkna till tre. Och sen går vi till ditt rum.
Ett. Två. Och tre.
Han klarar sig, ingen fara.
Kom nu.
Bruno, vi har inget val. Han måste härifrån inom 48 timmar.
Okej. Jag ska se vad jag kan göra.
-Har du en plats åt honom? -Ja, en plats är inget problem.
Jag behöver lösa ett par saker, men det är lugnt.
Jag räknar med dig. Ha en bra kväll.
Tack detsamma, doktorn.
-Minns du förra gången? -Lugn.
Okej, vi drar reglerna.
För att undvika tjafset vi hade sist är mobiler inte tillåtna.
-Den som svarar först får poängen. -Shirel räknar poäng.
En poäng är lika med en pommes.
Kan jag få en ren, oskyldig hand till att dra den första lappen?
-Menachem. Är din hand ren? -Och oskyldig.
Och ren. Skrubbad med jasmintvål.
Okej...
IME?
Medicinska institutet!
-ARS? -Regionala hälsovårdsmyndigheten.
Lyssna nu. CAJM?
-Medicinskt dagcenter! -Medicinskt aktivitetsdagcenter!
-Du glömde aktivitet! -Fan, jag glömmer det alltid!
En poäng till oss.
-ESAT. -Styrelsen...
Arbets- och aktivitetscentrum!
Flippa inte ut.
-Morgane, lugn. -Vad händer?
-De hinner alltid före mig. -Okej...
AVS?
Stödlärare. Och AVSI: Individuell stödlärare!
-Två poäng! -Varför två poäng?
Två svar, två poäng.
Bra gjort. Men det är bara en poäng.
-En pommes. -Visst.
En poäng och det står 3-3.
UMI?
Mobil interkontinental enhet!
-Nej, inte interkontinental! -Interkontinental?
Cédric, du kan det.
Sluta. Du fuskar. Jag såg det.
-Mobil interdepartementell enhet! -Helt själv. Kanon.
-Du fuskade. Jag såg dig. -Vad fan...
-Han proppar i sig poängen. -Lek inte med maten.
En pommes är en poäng. Ät dem inte.
-Ni är på gång. Nu blir det svårare. -Vad står det?
-Jag vet inte. -Men de är goda.
5 poäng till Språngbrädan. 4 till Rättvisans röst.
Så det är typ... Okej, okej.
Visst.
Den här räknas dubbelt. Klarar ni den, så vinner ert lag.
-USIDATU? -Enhet...
Nå? Mounir?
-En... -För svårt för mig.
-USIDATU? Ingen? -Jo, vänta lite.
Interdepartementell enhet...
...för akut placering i jourhem.
Interdepartementell myndighet för akut placering i jourhem.
Jag är så chockad att jag kan ge dig tio poäng direkt.
-Han fuskade garanterat. -Nej. Han är ofta på ett jourhem.
Han är kär i pedologen. Malik sa det.
Jag har inte sagt nåt. Om jag skulle göra det så säger jag "logoped".
"Pedolog"? Ditt pucko!
-Vad är skillnaden? -Menar du allvar?
Svälj det, losers! Heja Språngbrädan!
Snälla, tagga ner firandet. Dylan jobbar åt mig.
Aldrig. Dylan har avtal med oss.
-Jag kan visa dig avtalet. -Dylan, du bestämmer.
-Det vet väl inte jag. -Det är inte sant!
Vem föredrar du?
-Familjen! -Vilken familj?
-Familjen! -Dylan! Vi är blodsbröder!
Kan ni exakt definiera er roll som jourhem?
Och specificera hur enheten jobbar.
Vi tar de besvärligaste och svåraste fallen i stor-Paris.
De som institutioner och sjukhus inte kan hantera.
Vi lägger in patienter här som är en fara för familjen eller personalen.
Hur länge är ett barn eller ungdom i genomsnitt placerat i ert jourhem?
I teorin ska vi ta dem i tre månader.
Vi ska inte behålla dem för länge.
Några av de utfrågade i den här inspektionen nämnde-
-urvalskriterier för institutioner för vård av komplicerade fall.
-Hur ser ni på det? -Vid platsbrist är det en realitet.
Vi ser att man ofta undviker de svåraste fallen.
Förklarar det att organisationer som Rättvisans röst finns-
-trots 15 år utan certifiering?
Ja, delvis. Autismvården är paradoxal.
Ju mer komplicerat ditt fall är-
-desto större är risken att du får sitta hemma utan vård.
Ni har regelbundet skickat patienter till dem.
Med vilka garantier för rätt medicinering?
För kvalificerad personal?
Vilka garantier ifråga om säkerhet, ledning, hygien?
Organisationen löser akuta behov.
De accepterar villkorslöst patienter som ratats av samhället-
-eller som inte kan bli bättre.
Jo, men om vi accepterar en organisation utan godkännande-
-hur vet vi att mindre nogräknade organisationer då inte frodas?
Det vet vi inte.
Har ni inte under alla dessa år försökt avråda dem?
Sjukvård bygger på planering.
Deras metod är den motsatta och drivs av deras hjärta, deras tro.
Därför är de innovativa. De tänker utanför boxen.
Vi har varnat dem för patienter som är våldsamma och inte blir bättre.
"För riskabelt, gör det inte." Men de lyssnade inte. Och vet ni vad?
Jag tror att de hade rätt.
-Adjö. Håll mig underrättad. -Självklart. Det kan ni lita på.
-Vi kan väl messa? -Visst.
Valentin! Sluta, sluta, sluta. Rör inte det där.
De sa att vi skulle vänta här.
-Vad tyckte du om henne? -Vem?
-Min vän? Häromkvällen? -Hon från Strasbourg?
-Nej, Villeurbanne. -Hon var jättetrevlig - Villeurbanne.
Men jag var tvungen att rusa.
Jag ringer och ber om ursäkt och bjuder ut henne på en fika.
-Hjälper du mig? -Bry dig inte.
-Är jag inget för henne? -Hon gillade dig verkligen.
-Men hon har träffat nån annan. -Och det är seriöst?
-De ska förlova sig. -Då är det seriöst.
Missa inte chansen, eller hur? Hyllorna och sen är vi klara.
Min vän från Aix-les-Bains är i Paris ett par dar...
Jag uppskattar det, Eva. Men jag är färdig med chidoukher.
Arcachon, Biarritz, Nantes... Det är rena chidoukh-turistguiden.
Det är inte min grej. Det är för mekaniskt.
Alla svartklädda kvinnor. Långa ärmar, långa kjolar...
Det jag gillar bäst är starka färger. Förstår du vad jag menar?
Nej.
Dålig tajming?
Nej, vi är snart klara.
-Var det bra? -Snälla Malik.
-Jag tog med det här. -Kanon. Fixar du fönstret?
Ja.
Vem ska äta de här? Titta! De är helt mosade.
Sluta gapa. Det var en olycka.
Jag såg honom. Han rörde alla crème-brûléerna. Vad gör jag?
Gnäll inte på honom. Det var en olycka.
Du är inte snäll. Inte snäll. Stick!
-Hur sa? -Är du galen?
-Fan ta dig. -Rör mig inte!
-Stick! -Vem fan tror du att du är?
Tagga ner och kolla efter Valentin.
-Kom. -Vad händer?
Pojken rörde alla crème-brûléerna. Vad ska jag göra?
-Ska jag slänga dem? Titta där! -Jag har förstått.
-Han har problem. Ledsen. -Han sa "fan ta dig". Det är fel.
Förlåt för honom också.
-Vi betalar dem. -Det är inte rätt.
-Vi betalar. Är vi okej? Lugn. -Vad händer här?
Allt är bra. Ett missförstånd. Det är löst.
-Inga problem, va? -Nej.
Då återgår vi till arbetet. Det finns andra gäster.
-Följ med upp. -Rum 808.
Valentin uppskattade enormt...
Han var enormt... Fan, jag skriver "gillade".
Låter det bra?
Bättre, va? Valentin gillade crème-brûléerna. Klart.
-Kan jag få prata med dig? -Visst, självklart.
Joseph, vänta i bilen. Jag kommer strax.
-Vad är det? -Mina anställda klagar.
Särskilt en anställd. Har han nämnt henne?
Nej, det har han inte. Vad heter hon?
-Brigitte Monnier. -Brigitte. Jo, det låter bekant.
-Han gillar henne, va? -Mer än gillar. Han är besatt.
I morse bad hon att få byta skift.
Jag ska förklara det för Joseph. Han förstår om han får lite tid.
Förutom det strulet är ni nöjd?
Han sköter sitt arbete perfekt. Men Brigitte Monnier är inget "strul".
Det är så pinsamt. Han ber jämt om att få lägga huvudet mot hennes axel.
Och han vill se hennes strumpor.
Det visar att han gillar henne. För Joseph betyder orden nåt annat.
-När man lär känna honom... -Jag driver ett företag.
Det finns regler, saker man inte gör. Och jag har andra bekymmer...
-Jag förstår. Herr Marchetti... -Jag var mycket tydlig.
-En provvecka, sen pratar vi om det. -Vi pratar om det nu.
Det är för krångligt.
-Tur att jag inte gav honom ärenden. -Ja, det var tur.
-Jag gav honom en chans. -Ja.
Ni gav honom en chans.
Vad fan betyder det?
Varför skickar hon en jordgubbe?
Valentin. Titta.
Nån aning?
Är det bra eller dåligt? En trampolin?
-Hej, Menachem. -Hej, Dylan.
-Jag är utsvulten. Vad är det? -Kyckling och potatis.
-Har ni det där flätade brödet? -Challah? Alltid. Oroa dig inte.
-Kanon. -Vi måste rusa. Det är fredag.
Rena gatloppet! Shabbat shalom.
För att tvätta 4 kilo kläder med bara 12 liter varmvatten-
-ska ni så klart använda en tvättmaskin från Philips.
Philips helautomatiska tvättmaskin-
-tar mindre plats än nånsin. 40 centimeter.
Lätt att manövrera. Låt den göra hela arbetet.
Han verkar lugnare nu.
-Jag passar på att gå. -Du har inte ens rört kakan.
Jag älskar den här kakan, men...
En annan gång, okej?
-Jag kan packa in den åt dig. -Nej, det behövs inte.
Det är inget besvär.
Det löser sig, Hélène.
Vi löser det. Vi närmar oss.
Allt vårt hårda arbete betalar sig till slut.
Lita på mig och håll ut lite till.
Vad ska han göra när jag inte finns?
Jag skulle inte stå ut om han blev inspärrad.
Jag skjuter hellre skallen av mig och honom här och nu.
Jag kanske ska ta lite kaka. Det är din berömda ananaskaka, va?
Valentin! Fan!
Valentin! För helvete!
Jävla skit!
Valentin!
Du har ringt Bruno Haroche.
Lämna ett meddelande, så ringer jag upp dig.
Valentin!
Malik, det här är Dylan.
-Du måste komma hit. -Alla gator runt hotellet.
Kolla parker, busshållplatser, t-banestationer. Där det är varmt.
Ingen sover förrän vi hittat honom. Ringde du Bruno?
Ring honom. Få alla att leta.
Klara med Rue de Meaux, tar Rue Petit.
Vi åker mot Jean-Jaurès via Secrétan.
-Hittills inga spår av honom. -Okej.
Sadio? Be Cédric möta oss om tio minuter vid Stalingrad.
-Hört nåt från Mounir? -Nej.
Kom igen!
Ni har inte sett den här killen? Hjälm, smal.
Nej. Men ge mig ditt nummer. Om jag ser honom så ringer jag.
Stick!
Kom.
Vi tittar där borta.
Va? Vad är det?
Fan!
Malik, han är ute på ringleden mellan Pantin och Lilas. Kom fort!
Vi är på väg.
Valentin!
Kom. Ta honom.
Kör!
-Varför måste ni se leg? -Det är ren rutin.
Ni får inte göra så här.
Jag sa ju att jag rusade ut utan leg.
Jag ringer dig.
-Jag klantade mig. -Utveckla.
Jag klantade mig, sa jag. Jag har ändå fått nog och slutar.
Jag får fråga dig en sak.
Vet du varför du kom till Språngbrädan?
Se på mig när jag pratar med dig.
Du kom för att du inte finns.
När jag träffade dig var du en gettoråtta.
Vi ger er en gåva med ungdomarna.
Tack vare jobbet hittar ni er plats.
En plats som ingen har gett er eller kommer att ge er.
Nån gång måste ni ta chansen.
Men beslutet är upp till er själva.
Ni måste inse vad ni kan bli. Ingen kan göra det åt er.
Fundera på det.
Nu åker vi.
Medelst ett brev av den 20 februari 2017-
-gav hälsoministerns stabschefer-
-och ministern med ansvar för funktionshinder och inkluderande-
-tillsynsmyndigheten IGAS - det är vi - uppdraget-
-att undersöka de faciliteter som er organisation driver-
-för att ge oauktoriserad vård på serviceboenden eller dagcenter-
-till barn och vuxna med svåra autismspektrumstörningar.
Undersökningen följer en rad inspektioner-
-begärda av Paris regionala hälsomyndighet, som konstaterade-
-vård som liknar vanvård, särskilt på faciliteter i Paris-
-på grund av olämpliga lokaler, outbildad personal-
-och brist på långsiktig planering.
Inget som vi inte redan vet, men... Får jag prata nu? Är ni klara?
Inte helt. Berätta om incidenten med Valentin Fournier.
Ni lämnade honom ensam på ett hotell med en outbildad vårdare-
-som mirakulöst nog fick tillbaka honom i er vård.
Alltså ganska så många frågor. Ni får stå ut med oss, herr Haroche.
Vilken tur. Jag är glad att få träffa er i dag.
-Vet ni varför? -Nej, berätta gärna.
För att jag har väntat på er. Jag har väntat ganska länge.
Ni förstår, jag har också frågor.
Kan ni förklara varför, om vi nu är så oproffsiga-
-som ni skriver i era rapporter...
Varför har då under 15 år sjukvården, barnavården-
-domstolar, läkare och sjukhus ringt mig varje dag på min mobil-
-för att be oss ta ett till barn?
Varför har jag 40 på mitt ansvar dygnet runt-
-och 50 till på vår kölista just nu?
Varför knackar de oavbrutet på vår dörr?
-Hör på... -Nej, varför?
Ta det lugnt.
Vi förstår er upprördhet och är medvetna om svårigheterna-
-och familjernas och barnens lidande.
-Men vi kan inte tillåta en... -Jag ska spara lite tid åt er.
Allt handlar bara om pengar.
Alla vältrar över ansvaret för att slippa betala för svåra fall.
Varför tar vi dem? För att ingen annan gör det.
Se er gärna som hjältar som har vigt livet åt att hjälpa mänskligheten-
-mot cyniska, anonyma byråkrater utan kontakt med verkligheten.
Men jag kan lova er att det är mer nyanserat och komplext än så.
Ni tog tvivelaktiga initiativ.
Vår undersökning ska leda till ökad säkerhet och bättre garantier.
Ni har rätt. Låt oss prata hövligt, lugnt och rationellt om det.
Jag har på sistone haft tid att begrunda det här.
Och jag tror... Jag tror att jag har hittat en lösning.
-Vi är idel öra. -Säg det.
Ta dem.
Seriöst, ta dem.
Men ta alla.
Matéo Laprade, hyperaggressiv, dunkar huvudet dagarna i ända.
Även övermedicinerad far han ut mot alla.
Sover 1-2 timmar per natt, ingen certifierad institution tar honom.
Elva avslag. Vet ni vad de sa till hans mamma?
"Kom tillbaka om tio år när vi har lämpliga faciliteter."
Matéo. Ta honom.
Idriss Diop. Epileptiker, svåra autismspektrumstörningar.
Det krävs tre man för att hålla honom.
Ni hade spänt fast, sederat och låst in honom.
Ta Idriss. Ta honom också.
Musawir Iguen. Fem månader för att få honom på fötter.
Han river och sliter i allt han når. Händer, armar och helst hår.
Hans senaste bedrift? Han skalperade en vårdare.
-Herr Haroche... -Lilla Cécile Laporte. Ta henne.
Kevin Loiseau, ta honom. Luka Bovin, ta honom!
Valentin Fournier, Julie, Ibrahim, Aïcha, Frédéric.
Ta dem, ta dem alla!
Men uppriktigt sagt...
Jag önskar er lycka till.
"Genom åren har vissa organisationer förvärvat sig en unik ställning"-
-"inom områdena psykvård, habilitering och barnskydd."
Hej, Jérémie.
Hej, Jérémie. Hur är det? Bra?
Vi ska ha en kanondag. Vi åker nu, kliv in.
"Under lång tid tog ingen offentlig myndighet upp frågan"-
-"då en stängning kunde göra det ännu svårare att vårda utsatta barn."
Ska jag hälla i lite? Vad betyder det? Gillar du det?
-Hon säger att hon är hungrig. -Är du hungrig?
Snacka om mål!
Hör upp! En snabb påminnelse till Mounir.
Bara så ni vet: vårdare får inte göra mål.
Allt handlar inte om dig.
Mästare!
Du klarade det, kompis. Vad gör du?
Vart ska du? Nej!
Spring!
Allihop, hör upp!
Här har vi en tradition. När man har klarat kursen så väsnas vi!
"Att stänga det enda boendet för en anpassning till regelverket"-
-"utan att erbjuda ett alternativ förefaller befängt."
"Kommissionen rekommenderar därför provisorisk certifiering."
Rapport från tillsynsmyndigheten, måndagen den 17 april 2017.
Följ med mig. Kom.
Lugnt och fint.
Känns det okej? Så ja, lugnt och fint.
Vi går och äter med de andra. Lugnt och fint.
Dylan. Kan du ta Valentin?
Hej, Valentin.
Det ser bra ut. Kom och sätt dig.
Till minne av Johann Bouganim
Till David, Matéo, Salimata, Virgile, Brahim och alla de andra
Subtitles by sub.Trader subscene.com
DE OVANLIGA
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service
Ansvarig utgivare:Kristina Pesznecker Scanbox Entertainment Sweden AB